Restaurangen har ont om kontanter.
Att i det här läget utöka checkkrediten är helt otänkbart.
Det är fred!
-Aj! -Ursäkta, fröken!
Fräckt!
-Är ni köksmästare Backe? -Du är sen.
Hej. Jobbar ni här?
Ni vet alltså inte vem hon är?
-Jag riskerar inte lönen för... -...ett ligg?
Pojken lagar god mat och ser trevlig ut. Han ska vara kvar.
Vid veckans slut har du sagt upp dig.
Vet du vad Peter har för planer? Det är jag som sköter restaurangen nu.
Det finns en annan möjlighet som kan bli en bra affär för oss - kuponger.
Det är tämligen riskabelt.
-Allt till belåtenhet? -Ja, som vanligt.
-Jag unnar mig kaffe också. -Det gör disponenten rätt i.
-Jag har varit kaffesugen i fem år. -Som resten av svenska folket.
Det kan hända att jag kan hjälpa disponenten.
Vi månar om våra trogna gäster.
Det vore jag mycket intresserad av.
-Vi kan tala om det på mitt kontor. -Tack, Löwander! Tack!
Tack.
"Voila!"
Du har inte sagt att restaurangen är så stor.
"Excuse me? Do you have a table?"
Peter!
-Hur är det? -Bra! Fint att se dig!
Du skulle inte komma i dag! Härligt!
-Har du träffat mamma? -Nej.
Här är Suzanne, en vän från Värnamo.
-Angenämt. -"Bonjour."
-Är Orlovs ledigt? -Ja, det är det.
-Bra. Vi ses senare. -Absolut!
-Välkommen hem! -Skönt att vara här!
Hur fan saltar du, egentligen?
-Va? -Så här, köksmästarn.
Nej! Det ligger klumpar överallt!
Lärde du dig inget på Hasselbacken?
Jag lovar att öva.
Varför hackar han på Calle jämt?
Stickan är väldigt långsint.
-Han har hållit på hela sommaren. -Han är ihärdig.
Ethel.
Peter.
-Vad mager du är! Fick du ingen mat? -Jo, men jag drömde om din sill.
Suzanne är en vän från Värnamo.
-Hej. Suzanne. -Ethel.
-Går det att ordna jobb här hos dig? -Ja...
Jag har jobbat i kök. Jag kan diska.
-Jag kan...? -Hacka.
-När kan ni börja? -I morgon.
Då säger vi så.
Det är mer slitet än jag minns.
Jag skulle inte ha gått med dig in. De undrar vem jag är.
Jag sa ju att du är en vän.
-De tänker nåt annat. -Låt dem.
-Han såg frågande ut. -Han är bara... Det är ingen fara.
Du ska få vara i fred lite.
Jag ska äta middag med familjen i kväll. Du kan nog få nåt från köket.
Peter, jag klarar det själv.
Jag vet.
-Slutdiskuterat! -Terminen börjar om två veckor.
-Har du anmält mig? -Ja, det gjorde jag redan i februari.
Hör du inte? Jag tänker inte gå på husmodersskola!
-Du ska inte slå dank ett år till! -Jag är ju värdinna i festvåningen!
Och vart leder det, menar du?
Sluta tjata, annars flyttar jag ut.
-Vart då? -Jag och Agnes ska bo på Kungsholmen.
På Kungsholmen? Om du ska chocka din mor får du ljuga trovärdigare.
Peter: Hallå?
-Peter! Varför har du inte sagt nåt? -Det är kul med överraskningar.
Vilken överraskning! Kom! Äntligen, min pojke!
Hej, mamma.
Du får inte gråta nu, mamma.
Du får aldrig resa i väg igen.
Jag har saknat dig så himla mycket!
-Vem tar mat till tanten på taket? -Calle! Där är han minst i vägen.
Det ska bli, köksmästarn.
Raska på, då!
-Lugn kväll, du. -Ja.
Jag måste gå ett ärende. Kan du täcka trean och fyran?
Visst. Fråga Bellan, bara.
Är nån på ingång?
-Hur så, Margareta? -Jag måste gå och ringa ett samtal.
Lilly lovar att täcka upp.
Mitt i middagsrusningen?
När som helst kan det komma 25 gäster som håller på att svälta ihjäl.
Det går fort.
Vad är så förtvivlat viktigt?
Glöm det.
-Vad har du tänkt göra nu? -Jag tänker läsa juridik.
-Ska du bli advokat? -Kanske.
-Är du intresserad av sånt? -Jag vill läsa folkrätt.
För juridiken!
-Jag hjälper gärna er också. -Vi har koll på allt, mamma och jag.
Är det inte restaurangens framtid?
Nu överdriver fru Löwander lite.
-Vad var det ni hette? -Carl.
-Carl gör en fantastisk toast. -Det gläder mig att ni minns den.
-Kvällens mat ska Backe ha äran för. -Artig och ödmjuk är han också.
Det var väl typiskt...
-Fröken Löwander. Hur står det till? -Bra.
-Har ni haft en bra sommar? -Mycket.
Roligt.
-Var finns det en skål till gurkan? -I skåpet.
-Vadå? -Din uppsyn stör mig.
Förlåt.
-Jag spillde inte vin med flit. -Det tror jag inte. Intressant tanke!
Leta efter skålen utan att säga nåt.
-Jag vill säga en sak. -Jag vill inte höra.
-Har du hälsat på i köket än? -Ja.
-Kunde Ethel hålla tårarna borta? -Knappt.
Hon har alltid värnat lite extra om dig, ju.
-Hon trodde aldrig att du gjorde fel. -Det gjorde jag ju aldrig heller.
-Fick du tag på nyckeln till Orlovs? -Ja.
-Varför ska du ha den? -Min vän från Värnamo...
Vad var det hon hette, nu? Sonja?
-Suzanne. -Suzanne var det, ja.
-Jaha, en kvinna? -Ja, från Frankrike.
Judinna.
Hon blev räddad från ett utrotnings- läger. Vidrigt, det tyskarna gjorde.
Hon kom till Småland för ett halvår sen. Hon har ingen familj kvar.
Är hon snygg?
-Vad har det med saken att göra? -Hon har ett intagande utseende.
-Har du träffat henne? -Ja.
Hon ser trevlig ut, på ett lite exotiskt sätt.
-Är du kär? -Nej, jag är inte kär.
Jag vill hjälpa henne. Jag har hjälpt andra också.
En familj fick mitt muckarbidrag. Ni hade gjort likadant i min sits.
-Ska hon bo i Orlovs? -Ja, och jobba för Ethel i köket.
Har Ethel ordnat jobb till henne?
-Är det ett problem? -Nej, men du borde ha frågat mig.
Då vet jag.
-Tack för i kväll. -Adjö, Peter.
Det är underbart att ha dig hemma.
Den utländska kvinnan ska bort från restaurangen.
-Peter! -Hallå, Sigvard! Hej!
-Det var inte i går. -Roligt att se dig.
-Har du varit hemma länge? -Nej.
Jag ska läsa juridik.
-Själv? -Det är Handels som gäller.
Jag var på Djurgårdskällaren på fredsdagen. Alla var där.
För att parafrasera Mark Twain: "Ryktet om er död är överdrivet."
-Har Nina fast sällskap? -Nej, inte vad jag vet.
Förlåt, jag fattade inte. "Ryktet om er död...?"
Nån sa att restaurangen hade problem.
-Vadå för problem? -Jag vet inte. Att det går trögt?
Det kan ha varit nåt annat ställe.
-Det går nog som vanligt. -Säkert.
-Hur står det till? -Bara bra, tack.
Inga otrevligheter?
-Vad kan jag hjälpa dig med? -Jag undrar om du vill ha påfyllning.
För helvete! Slå igen den där!
Det här kom express från Sundsvall i går, ur kriskommitténs förråd.
Jag har några kvar sen förra gången.
-Bara några, eller? -Ja. Intresset är stort.
Jag sa ju det. Ska du inte ha en trave till, då?
-Jag har inga kontanter. -Det löser vi.
Lika många som sist?
Det är en tillfällig verksamhet. Jag gör det tills du fått dina pengar.
Ja, ja... Du bestämmer, Gustaf.
På militärsällskapet i juni var han frisk som en nötkärna.
-Det kan gå fort. -Piggt gäng...
SNARKNINGAR
August. August!
Som varande den avlidnes överordnade under många år-
-vill jag säga några ord.
Överste Carl-Gustaf Fraenckel var en högt värderad militär och kamrat.
-Vem talar ni om? -Den avlidne - Carl-Gustaf Fraenckel!
Men det är ju jag!
-På min ära! Lever du? -I alla fall gjorde jag det i morse.
-Sätt dig! -Det var ju goda nyheter.
Du är sen.
-Vad händer här? -En begravning.
-Och du sköter festvåningen? -Ja.
-Du kan åka ner igen. -Ingen brådska. Vi har det lugnt nu.
-Vem sa var jag bor? -Jag vill inte prata om det där.
Det var fint att du bad om ursäkt.
-Jag bad inte om ursäkt. -Jo.
-Jag minns det. -Då minns du fel.
Får jag bara säga en sak till?
Bara en sak till, sen lovar jag att inte säga nåt igen.
Jag tänker mycket på natten när du kom ner till köket.
Jag har aldrig pratat med nån så förut. Jag kunde vara mig själv.
Du kunde vara dig själv också.
-Var det nåt mer? -Nej.
Jag vet vem du är. Du är fantastisk.
SUZANNE STÖNAR
-Hur går det för dig? -Bra.
-När tog du rast senast? -Vid lunch.
Då tar du en nu. Ut på gården.
Släpp ner axlarna när du arbetar. Du får lätt värk i dem.
Det är ju svårt att fatta. Kolla!
Hägg slog världsrekord igen, inför 70 000 åskådare! Vilken karl!
-Peters frilla har nummer på armen. -Hon har suttit i läger.
Jag visste att hon var jude. Erland såg henne smuggla ut morötter.
Han är ju ett sanningsvittne...
Hon kanske säljer våra grönsaker på Hötorget.
Jag har inte sett nåt.
-Vem pratar ni om? -Fråga Holger.
Kom med mig.
Det var inte meningen att skvallra. Ibland går munnen fortare än tanken.
-Talade ni om Suzanne? -Ja, men det ska inte hända igen.
Går det rykten om henne?
Ja.
Berätta.
Suzanne?
Ethel säger att jag måste ta paus.
Ja, Ethel har alltid rätt. Jag vet inte hur det går till.
-Har du skrivit in dig? -Ja. Nu finns det ingen återvändo.
Du ska få se.
Här har vi lagboken. Jag ska lära mig att slå den i huvudet på folk.
Det verkar jobbigt. Du måste också ta paus ibland.
Ja, det ska jag. Jag lovar.
Vill du äta lunch hos mig i morgon?
-Du är väl ledig mitt på dagen? -"Oui."
Ingen kommer att se oss tillsammans.
Bord sex vill tala med er.
-Är de missnöjda? -Det verkar inte så.
-Allt väl? -Lunchen var god, tack.
-Det finns annat som bekymrar mig. -Verkligen?
-Ni vet inte vem jag är. -Nej.
Herman Waern, direktör för kredit- kassan. Kamrer Nilssons överordnade.
-Roligt att se er här. -Tack.
-Jag har varit extremt upptagen. -Det verkar så.
Det är svårt att få ett möte med er.
-Be Nilsson ringa och avtala en tid. -Jag har en bättre idé.
Ni slår er ner i tio minuter, så ska jag förklara hur allvarligt läget är.
Jag kan inte ha ett möte när vi har öppet. Gästerna måste komma först.
Hur många gäster har ni här?
-Vilka är de där? -Bankfolk.
-Er hovmästare rullar tummarna. -Lär inte mig hur man sköter stället!
Ni kan inte ens sköta en checkkredit.
-Det räcker. God dag. -Löwander!
Vad handlade det där om?
Har köksmästarn tid ett ögonblick?
-Vad gäller saken? -Jag har övat.
-Där, då? -Jag har missat där. Jag ska öva mer.
Jag vill inte ha dig i mitt kök.
-Jag vill visa vad jag går för. -Jag vet vad du går för, Calle.
Jag gav er ett dåligt första intryck.
Det handlar inte om saltning! Du kan vara världsmästare i saltning.
Jag vill inte ha dig i alla fall!
Jag säger inte upp mig. Djurgårds- källaren har Stockholms bästa kök.
Här vill jag lära mig och utvecklas.
Du är en lismare också.
Och min familj behöver pengarna.
Kom.
Du ska putsa allt silver.
Det ska vara klart i morgon bitti.
BACKE NYNNAR
-Hur går restaurangen? -Bra.
-Hur så? -Vi verkar inte ha så mycket gäster.
-Vi hämtar oss efter kriget. -Alla har det lite tufft just nu.
Det är inte sant. Norma har fullt varje kväll, Cecil också.
Bal Palais, Aston... Folk går ut som aldrig förr, men inte hit.
-Det här förstår du dig inte på. -Jag har varit där.
Djurgårdskällaren anses vara passé.
Det här är restaurangen för dem som höll på tyskarna.
-Tack, det räcker. -Festvåningen var full på fredsdagen.
Annars är det bara begravningar, men det är ju passande.
Nu håller du tyst!
Sigvard Lunde sa att han hört att det går dåligt för oss. Det pratas.
-Vem fan är det? -Vi ska nog lyssna på Nina.
Jag skulle oroa mig mer för Suzanne. Om henne pratas det en hel del.
Lugn!
-Pratas det om Suzanne? -Hon stjäl mat.
-Varför skulle hon göra det? -Flera har sett henne.
-Hon tar mat och stoppar i fickan. -Det är skvaller och lögner!
Backe får berätta vad han har hört.
Hon har suttit i utrotningsläger, och i Sverige möts hon av samma fördomar!
Nu lugnar du ner dig, Peter!
-Det här är förbaskat obehagligt. -Backe ska bara berätta vad han hört.
-Det har gått en del rykten. -Precis - rykten.
Om att den nya kvinnan har tagit med sig mat hem.
Jag talade med fröken Lundin om vad hon kände till.
Hon bekräftar ryktena.
-Ethel? -Ja. Hon såg det själv.
-Tack. Köksmästarn kan gå. -Fru Löwander.
-Jag tycker synd om henne. -Man kan inte stjäla mat på jobbet.
Jag tycker synd om Peter som hjälpt henne.
Han är kär i henne. Det märks lång väg.
På tal om kärlek: Sture och Ria har brutit förlovningen.
-Nu har du chansen! -Sluta! Jag behöver ingen pojkvän.
Vad hände med den snygga kökspojken?
-Jobbar han kvar? -Ja. Han är odräglig.
Vi var lite taskiga, så jag bad om ursäkt. Nu retar han mig för det.
Vilken tölp!
Han säger att han aldrig pratat med nån som vi pratade den där kvällen.
Och så säger han att han tycker att jag är helt fantastisk.
-När ska ni gifta er? -Sluta!
Jag vill bara veta, så jag kan skriva in det i kalendern.
Ena fickan såg tung ut, så jag var uppmärksam nästa dag.
Det slank ner några rotsaker. Jag ville inte göra nån affär av det.
-Du kunde ha berättat det här. -Jag hann inte.
-Är hon här nu? -Nej.
Hon är flitig, så hon får gärna vara kvar. Prata med henne.
Hallå? Jag vill bli kopplad till Nyköping.
-519 30. -God kväll. Det här är Margareta.
Ursäkta om jag ringer sent. Kan jag få prata med Uno?
-Nu? -Ja...
-Han sover förstås redan. -Ja, han somnar vid sjutiden.
Jag förstår. Jag kanske kan ringa på förmiddagen i morgon?
Hallå?
Tyvärr blir Uno upprörd när hon ringer. Vi har fullt sjå efteråt.
Säg en tid som passar, bara.
-Om hon ringer vid nio, då? -Tack.
Hur är det, Maggan?
Det är inget viktigt. Det går över.
Är det nån karl som väntar, eller kanske INTE väntar?
Nåt åt det hållet.
Karlar kommer och går. Så är det bara.
-Vilket håll ska du åt? -Klara.
Jag med. Kom, så gör vi sällskap.
-Jag går nu. -God kväll, köksmästarn.
Köksmästare Backe?
-Tröttnar du aldrig? -Verkar det så?
I dag sa Nina att Djurgårdskällaren är passé.
Snack! Folk kommer alltid att vilja ha vällagad mat.
-Du har lagat samma mat i 25 år. -Nej!
Jag följer med min tid, med måtta.
Om du har tröttnat på min mat kan jag söka jobb nån annanstans!
Stig!
Du är orolig. Har Nina skrämt dig?
Jag har tänkt att kriget är en par- entes, och sen blir allt som vanligt.
Men det gamla finns inte kvar.
Peter har den där kvinnan med sig.
-Är de ett par? -Inte än, men hon vet vad hon gör.
Jaså?
Hon har ingenting kvar i världen. Klart hon tar sin chans med Peter.
-Tror du att hon är en lycksökerska? -Hon är inte bra för Peter.
-Och Peter, har han nån egen talan? -Jag vill att han ska bli lycklig.
Folk som får bestämma själva blir lyckliga, har jag märkt.
Är jag en hemsk människa?
Helga, jag har sagt det förr:
Du är fullkomligt genomvidrig.
-Hej! Väckte jag dig? -Nej.
-Har du värk? -Ja.
Ligg i min säng i stället.
Det är inte sängen, och inte värken heller. Det går ju inte ihop.
-Vad tjänar du om dagen? -Åtta kronor.
-För att jobba hela natten? -Jag orkar.
Ingeborgs Per har fått jobb på Scania i Södertälje. Han får femton kronor.
De söker folk också.
-Ska jag flytta till Södertälje? -Vi kan flytta dit allihop.
Jag vill jobba i ett kök.
Du kan väl tänka på det, åtminstone?
Ja, visst.
Det var pappas favorit. Han lärde mig och Gustaf laga det när jag var sju.
Gulligt.
De brukade klä upp oss i kockkläder och så lagade vi kalvlever anglais.
Jag serverade, till gästernas förtjusning.
-Fint! -Det var som ett revynummer.
I övrigt var pappa inte så barnkär.
-Jag måste tillbaka. "Merci." -Suzanne, jag...
Det är en sak som jag vill prata med dig om.
-Jag vet inte hur jag ska säga det. -Jag måste gå.
Det går ett rykte i köket.
Nån säger att de har sett dig ta med matvaror hem.
-Det är inte sant! -Nej.
-Varför säger du så? -Gör bara inget som kan misstolkas.
Jag slutar.
Vi kan väl prata om det! Suzanne!
Ställ dem bara här borta, tack.
Ta dem också.
-Skulle inte du putsa silver? -Jo.
Vad kallar du det? Titta i botten.
-Den kanske stod kvar i matsalen? -Eller så har du slarvat.
-Förlåt. Jag tar itu med den nu. -Putsa om allt till i morgon bitti.
-Jag höll på till halv fem i morse. -Håll på till halv sex, då.
-Är det nåt du inte förstår? -Nej.
Bra.
Karin! Hej!
-Hoppas att jag inte stör? -Nej!
Vi är så nyfikna på den här lille!
Åh, så fin! Vilken liten godbit!
Oj, så mycket att titta på!
Det var en liten en!
Hej!
-Lilly. -Karin. Jag jobbade här förut.
-Får du sova nåt på nätterna? -Det händer.
Jag ska inte klaga.
-Hej! Vad heter du, då? -Folke heter han.
Hej, Folke. - Maggan, hälsa på Folke.
-Vilket fint namn. -Tack.
-Hur är det? -Bra.
-Varför gråter du då, vännen? -Jag gråter inte.
Du...
Du var inte ledsen över nån karl. Du har en unge nånstans.
Det har inte du med att göra.
Suzanne?
Är du där?
Suzanne?
Förlåt. Jag vill verkligen inte att vi ska vara ovänner.
Jag ber om ursäkt att du tog illa vid dig. Det var inte min mening.
Jag vill hjälpa dig.
Vi sa: "Nu ser man haren."
När man inte ätit på länge...
...blir ansiktet ett annat.
Tänderna sticker fram, och man ser ut som en hare.
Och man luktar...konstigt.
Nästan som bensin.
Då visste vi: han ska dö snart.
-Hur lyckades du klara dig? -Fråga aldrig en fånge det.
Förlåt.
Jag vet inte vad jag ska säga.
I lägret tänkte jag på mat varenda sekund.
Jag drömde om mat.
Nu kan jag inte sluta.
Jag visste att nån kunde se mig, men det var viktigare för mig att...
Jag blir lugn när jag kan sträcka ut handen och känna på nåt jag kan äta.
Ingen kan döma dig för det.
Det har de redan gjort.
Hur vill du göra nu?
-Flytta till nåt härbärge. -Det är inte säkert på såna ställen.
-Bo hos mig i stället. -Jag kan inte.
En natt. Tills du hittar nåt annat.
Du får sovrummet, och jag tar soffan.
Jag menar det.
Vi borde ha ett jubileum där vi säger till Stockholm att vi finns kvar.
De kan alltid lita på oss. Vi måste sätta oss på kartan igen!
Här är stöldgodset.
Vad tycker du att vi skulle ha gjort? Anställda får inte stjäla ostraffat.
-Det handlar om att Suzanne är jude. -Tyst!
Jag skäms.
Kliv ner från dina höga hästar. Du höll på tyskarna i början av kriget.
-Jag har aldrig varit nazist! -Det är ingen här som har varit det!
Jag föredrog tyskarna framför ryssarna.
Tyskarna räddade oss från Stalin.
Bryr ni er inte om vad som hände i lägren? De gasade kvinnor och barn!
-Det där visste vi ingenting om. -Det har varit känt länge.
Säger tidningarna i dag sanningen?
Det finns bilder, filmer, vittnesmål.
Det har begåtts övergrepp, även av ryssarna och amerikanerna.
De har släppt en atombomb och utplånat en stad.
I japanska städer bor det också kvinnor och barn.
Tidningarna skriver om det tekniska framsteget. Då är det inte barbari.
Då är det humant, därför att segrarna skriver historien.
Det är skillnad att gå ut i krig för att utrota ett helt folk!
Nu får vi acceptera att vi är oense.
Hoppas ni får nytta av rotfrukterna.
Curt, jag vill tala om kupongerna.
Jag vill bara säga: ge detta lite tid att sätta sig.
Du är nervös, men om du sköter det diskret är det nästan riskfritt.
Jag vill sälja mer.
-Du vill sälja mer? -Ja.
Jag sa ju att du skulle gilla att ha en egen sedelpress!
Kan du leverera?
-Jag sover på soffan. -Nej.
-Du kan inte ligga rakt. -Jag har sovit på värre ställen.
Jag med.
Jag sover här. Det är ingen fara.
Det ligger lakan i sovrummet. Bädda får du göra själv.
Vad är detta för hotell?
Jag är trött. Jag går och lägger mig.
-Sov gott. -"Bonne nuit."
"Bonne nuit."
Hej.
Vad gör du?
Köksmästarn har sagt att jag ska putsa silvret till i morgon bitti.
-Ska du putsa allt? -Jag är van. Det är andra natten.
Stickan måste ha fått en knäpp. Jag ska prata med mamma.
Gör inte det. Det blir bara värre.
Men tack ändå.
Vad ska du göra när du är klar?
Jag är lite sugen på att sova.
Det ska bli en fin dag. Jag tänkte om du ville äta frukost vid havet...?
-Du och jag? -Ja, jag har inte bjudit nån annan.
Men du kanske är för trött?
Kom!
Sluta!
-Är det det här du vill göra? -Precis det här.
Sch!
Nina!
-Nina, är du där? -Vänta, mamma!
-Uppe redan? -Varsågod och stig på...
-Du är andfådd. Har det hänt nåt? -Du klampar in mitt i natten.
-Vad vill du? -Lägg tvätten i korgen.
Inger går till tvätteriet snart.
Jag har ingen tvätt.
Då så.
-Kan jag komma fram nu? -Du måste nog stanna några dagar.
Tack för i dag!
Hur ser det ut med skaldjur? Har du havskräftor?
Calle? Vi är en köksa kort. En flicka kom inte tillbaka efter sommaren.
-Skulle du vilja komma över? -Gärna!
-Måste vi fråga? -Nej, jag sköter min egen personal.
-Du blir ensam karl. -Det kan jag nog stå ut med.
Fröken? Vad har det där bordet för nummer?
Det är sexan, herr Löwander.
-Waern. Välkommen. -Peter Löwander.
Det gläder mig att nån i familjen har lite vett.
Djurgårdskällaren har förlorat kontrollen över sin checkkredit.
Om inte den regleras omgående försätter vi restaurangen i konkurs.
Svensktextning: Frida Jorlin BTI Studios för SVT